Kommandør Travers bespiser sine gæster godt.
Mon han har taget sin egen kok med til Cestus 3?
- Sikkert. Rang har sine fordele. - Det ved vi begge så udmærket.
Scotty? Kirk her.
- Travers, Jim. Vi venter. - Vi er på vej.
Tag dine taktik-folk med. Jeg har et problem til dem.
Vi beamer straks ned.
Hvorfor mon han insisterer på, at vores taktiske folk kommer med?
Kolonien er isoleret, udsat, på randen af intetheden.
- Han ønsker sikkert rådgivning. - Måske. Men...
Er det ikke nok, at kommandøren er berømt for sin gæstfrihed?
Jeg kunne godt spise et naturligt måltid.
Doktor, du er en vellystning.
Det kan du vædde din spidse ører på. Jeg er klar, kaptajn.
Aktivér.
Kirk til Enterprise. Rød alarm.
- Hvad er der? - Cestus 3 er blevet tilintetgjort.
Rummet. Den sidste grænse.
Dette er stjerneskibets Enterprises rejser.
Det er på en femårige mission, hvor det skal udforske fremmede verdener
for at finde nyt liv og nye civilisationer
og dristigt vove sig ud, hvor intet menneske har været før.
Håndterminalsaflæsninger, mr. Spock. Der er liv.
De beskeder, vi fik, som ledte os herhen...
Bedrag. Alt dette er sket for flere dage siden.
Lang, derovre. Led efter overlevende.
Kelowitz, den vej. O'Herlihy, bliv hos mig.
Impulser i den retning. Meget svage, muligvis en overlevende.
Kom, Bones.
Kaptajnens log, stjernedato 3045,6.
Enterprise har besvaret et opkald fra forposten på Cestus 3.
Vi har opdaget, at forposten er blevet tilintetgjort.
Kaptajn, derhenne!
Forsigtig!
Chok, strålingssår, indre kvæstelser. Han er ilde tilredt.
Hold ham i live. Jeg vil vide, hvad der er sket.
Der er et livssignal til, kaptajn.
- Overlevende? - Ikke overlevende.
Ikke varmblodede. Levende væsner, men ikke mennesker.
Hvor?
Azimut 93 grader, afstand 1.436 meter.
Kaptajn, jeg kan se noget!
Søg i dækning!
Kirk til Enterprise. Beam os op.
Vi bliver angrebet. Uidentificeret skib.
Vi kan ikke beame jer op.
Hold skærmene oppe. Affyr alle fasere.
Affyrer fasere, kaptajn.
- De fremmede har også skærme oppe. - Beskyt skibet med alle midler.
Bliver I angrebet, kaptajn? Vi kunne sænke skærmene.
Behold dem oppe. Hjælp os, når skibet er i sikkerhed.
Kirk slut.
Hvis de sænker skærmene, er de åbne for faserilden.
Vi er oppe mod overmagten. Det er disruptorer mod håndfasere.
Vi hænger på den, mr. Spock. Vi må klare os med det, vi har.
Kelowitz, Lang, spred jer ud.
Skyd efter koordinaterne, mr. Spock gav jer.
Også selv om I ikke kan se dem.
Vi er hjælpeløse hernede. Og Enterprise...
- Sulu er en erfaren officer. - Jeg burde være der.
- Vi kan ikke ramme dem. - De kan heller ikke ramme os.
Kun hvis de flyttede til deres oprindelige højtliggende position.
- Husker du området? Arsenalet? - 90 meter i den retning.
- Men efter dette angreb... - Jeg tager chancen.
- Kirk her. Rapport. - Er De uskadt?
- Hvordan går det med skibet? - Vi har besvaret ilden.
- Men deres deflektorskærm holder. - Armér fotontorpedoerne.
Armér fotontorpedoer.
- Er fartøjet identificeret? - Nej. Det er os ukendt.
Vi kan ikke få visuel kontakt.
Fotontorpedoer låst fast.
Affyr alle batterier.
Alle batterier affyret.
Vores kommunikationslinjer forstyrres.
Gør alt, du finder nødvendigt, for at beskytte skibet. Gå ud af kredsløb.
- Forstået, kaptajn, men De... - Beskyt mit skib!
Javel.
Fotontorpedoerne havde ingen effekt. Jeg warper ud af kredsløb.
Godt. Kontakt mig, når du kan. Kirk slut.
- Hvordan går det med ham? - Uden behandling dør han snart.
De flytter sig. Jeg må hen til kaptajnen.
Fjenden bevæger sig mod højdedraget.
De har låst sig ind i min håndterminal.
Smart. De sendte mine egne impulser tilbage.
Vi får se, hvor smarte de er. Hjælp mig lige.
- Lang! - Noget nyt fra Enterprise?
Sulu har taget hende ud af kredsløb.
De fik Lang, sir.
- Så du dem? - Nej, sir.
En vurdering. Hvor tror du, at de er?
Jeg ville gå op på højdedraget. Jeg får det til 1.100 meter, azimut 87.
Det er ret tæt at være på en af disse små juveler.
Det bliver tættere på dem. Klar.
- Kirk her. - De fremmede trækker sig tilbage.
Vores sensorer viser, at hun lige har aktiveret sine transportere.
Lås fast på det fremmede skib. Jeg vil ikke miste hende.
Vi kan beame jer op nu, sir.
Jeg vil have 30 redningsfolk beamet ned for at lede efter overlevende.
Varsko transportrummet. Vi beamer op.
Kaptajnens log, supplerende.
Vi har beamet tilbage til Enterprise
og optaget forfølgelsen af det fremmede fartøj.
Det har kurs mod en uudforsket del af galaksen.
- Kan du sige, hvad der skete? - Scannerne viste, at der kom et skib.
De kommer nu og da. De bruger alle vores faciliteter.
De kom ind med rum-normal fart ad vores normal ankomstrute, men...
...de satte vores fasere ud af spillet. Fra da af var vi hjælpeløse.
Vi var ikke forberedt. Vi havde ikke noget af værdi.
Slap af.
De fyrede løs. Det var ligesom faserild, bare værre.
Jeg prøvede at signalere til dem. Vi forsøgte at overgive os.
Vi havde kvinder og børn. Jeg tryglede dem.
De ville ikke høre. De standsede ikke.
Løjtnant, Enterprise modtog to beskeder, angiveligt fra Cestus 3
om at Enterprise skulle komme, og at jeg og mine folk skulle beame ned.
De angreb os en hel dag, inden I nåede frem, kaptajn.
Vi sendte ingen beskeder. Hvorfor gjorde de det?
Hvorfor?
Hvorfor gjorde de det?
Det må være en grund!
Det var en fælde. De ville have os til Cestus 3 og gå i land.
- Meget snedigt. Og hvorfor? - Det er oplagt.
Enterprise er den eneste beskyttelse her.
Uden Enterprise ligger alting åbent.
De antyder en invasion. Men beviser...
Jeg har masser af beviser på Cestus 3.
- Der er flere mulige forklaringer... - Hvordan kan du forklare massakren?
Nej, mr. Spock. Truslen er tydelig og umiddelbar.
Invasion.
Udmærket.
De må sørge for, at det fremmede fartøj ikke når tilbage til sin base.
Det har jeg også tænkt mig. Hvis vi kan skjule vores styrke for dem
vil de aldrig vove at angribe os.
Kaptajnen til rorgængeren. Rejser de stadig med warp 5?
- Ja, sir. - Gå til warp 6.
Faserbatterier, lås fast på det fjendtlige fartøj.
Afvent ordre til at skyde.
Dette er kaptajnen. Vi skal i kamp.
Alle mand til posterne. Rød alarm. Jeg gentager, rød alarm.
Dette er ingen øvelse.
Kaptajnens log, stjernedato 3046,2.
Vi forfølger det fremmede fartøj, der tilintetgjorde forposten på Cestus 3.
Mr. DePaul, position.
22,3 parsec ud over den seneste kortgrænse.
Alle scannere skal låse ind i computerne.
Jeg vil have en komplet registrering.
- Hvad har vi om dette område? - Faktisk intet.
Ingen udforskninger.
Der går rygter om underlige signaler på underrumskanaler.
Men der er aldrig blevet optaget nogen.
- Noget om intelligent liv? - Intet konkret, kaptajn.
Kun uvidenskabelige rygter. Det er snarere rumlegender.
- Mr. Sulu, status på det fremmede skib. - De må vide, at vi er efter dem.
De er også gået til warp 6.
Warpfaktor 7.
- Er der noget galt, mr. Spock? - Warp 7 vil være farligt.
Tak, mr. Spock.
- Jeg agter at fange dem. - Vi fanger dem eller eksploderer.
De er måske hurtigere end os.
Det må de bevise.
Ja, mr. Spock.
- Vil De tilintetgøre det fremmede skib? - Selvfølgelig.
Den hårde forfølgelse er måske nok.
- Ødelæggelse kan være unødvendigt. - Cestus 3 er blevet udslettet.
Det kan ikke ændres ved at tilintetgøre skibet.
Hvis de ikke bliver straffet, vil de angribe andre Forbundsinstallationer.
- Men et hensyn til sansende liv... - Det er der ikke tid til.
Det er et spørgsmål om politik. Vi er de eneste politifolk her.
Og der er begået en forbrydelse. Er det forstået?
- Fuldstændig, kaptajn. - Det glæder mig, mr. Spock.
- Rapport, mr. Sulu. - De fastholder afstanden.
Nu på warp 7.
Warpfaktor 8.
Kaptajnen til faserbatterier. Alle komponenter kampklar.
Alle batterier klargjort.
Agterfasere til broen. Alarmstatus. Alle våben klar.
- Vi nærmer os målet, kaptajn. - Godt. Mr. DePaul, vores position.
2279 pl, sir.
Ikke kortlagt solsystem på 2466 pm.
- Er det på de fremmedes kurs? - Nej, sir.
- Han styrer væk fra det. - Kaptajn, vi bliver scannet.
- Af det fremmede skib? - Nej, fra det solsystem.
- Nogen forstyrrelse? Modstand? - Nej, sir. Bare scanningsstråler.
Det er en usædvanlig bølgelængde.
- Mr. Spock? - Vi har vakt nogens interesse.
Styrer det fremmede fartøj stadig væk fra det solsystem?
- Ja, sir. Vi nærmer os. - Noget på scanningsstrålerne?
Ingen fjendtlighed. Det er ikke magnetstråler eller våben.
De stiger bare i styrke.
Stabil. Regelmæssig. Det bliver stærkere, sir.
Kaptajn! De fremmede sænker farten.
Warp 5... 4... 2.
Det går ned til underlysfart.
- Det ligger helt stille. - Måske vender det rundt for at kæmpe.
Nej, sir. De ligger bare helt stille derude.
- Er du sikker? - Ja, sir. Helt ubevægeligt.
Så har vi dem. Gå til rød alarm. Gør klar til at affyre faserbatterier.
Sensorer, lås fast. Få os tættere på.
Mr. Spock, lås faserne ind i computeren. Computerne styrer angrebet.
- Alle systemer klar. - Afstanden er 1810.
1760.
Afstanden er 1700... 1640.
Afstanden er 1590.
1550, og den mindskes stadig.
Warp 6... Warp 5.
4... Warp 3... Warp 1...
Underlys, kaptajn.
Vi sidder fast, kaptajn. Det er umuligt, men...
- Det er umuligt. - Fra warp 8?
Ligesom de fremmede.
- Mr. Scott, rapport. - Vi ligger stille. Låst fast.
Alle fremdriftssystemer står på nul.
- Livssystemer? - De er alle normale.
Atmosfære, varme, lys. Ingen variation.
- Faserbatterier. Rapport. - Vi er alle lammede.
Slet ingen strøm. Der er ikke fejl på kredsløbene, bare ingen strøm.
- Skadesrapport. - Alle systemer melder fejlfri.
- Hvad er det så? - Vi kan i hvert fald ikke bevæge os.
Vi bliver fastholdt, tilsyneladende fra det solsystem.
Så langt ude? Det er umuligt.
- Vi bliver fastholdt. - En magnetstråle?
Nej, sir. En uidentificerbar kraft.
Vi er metronerne.
I er det ene af to fartøjer, som er her på en voldelig mission.
Det kan ikke tillades.
Men vi ved, at jeres voldelige tendenser er en del af jeres natur.
Nuvel. Vi vil holde dem i ave.
Vi vil løse konflikten på en måde, som passer til jeres begrænsede intellekt.
- Kaptajn James Kirk. - Dette er Kirk.
Vi har forberedt en planet med en egnet atmosfære.
De bliver ført dertil med kaptajnen fra det gornske skib, De har jagtet.
- Der vil I bilægge striden. - Jeg forstår ikke.
I vil få et optage- og oversættelsesmodul
så denne dyst kan overbevise andre om ikke at trænge ind i vores system.
Men I må ikke kommunikere med jeres skib. I vil begge være helt alene.
- Hvordan kan I blande... - Det er jer, der blander jer.
Vi sætter bare en stopper for det.
Stedet har de fornødne elementer
til at I kan konstruere våben og dræbe hinanden
hvilket lader til at være jeres hensigt.
Vinderen vil få lov at rejse uskadt.
Taberen og hans skib vil blive tilintetgjort for at bevare freden.
Dysten vil kræve opfindsomhed og rå kraft.
- Resultatet vil være endegyldigt. - Lige et...
Det kan ikke diskuteres. Det er gjort.
Han er væk.
Enterprise ligger stille i rummet, standset af en mystisk kraft.
Og jeg er blevet bortført fra broen og placeret på en asteroide
med kaptajnen fra det fremmede skib.
Våbenløs står jeg over for den skabning, som metronerne kalder en "gorn".
Stor. Reptil.
Som de fleste mennesker nærer jeg en instinktiv modvilje over for reptiler.
Jeg må huske mig selv på, at det er et intelligent, højt udviklet individ.
En kaptajn på et stjerneskib som jeg.
Utvivlsomt en farlig, snedig modstander.
- Har du prøvet overbelastning? - Ja. Det nytter intet.
Hvad med at omgå transformerne? Forsyne motorerne direkte.
Det har jeg forsøgt. Intet.
Har vi fundet ud af noget om den kraft, der holder os fast?
Nej. Den udgår afgjort fra solsystemet forude.
Ingen indikation af sammensætningen? Gravimetrisk? Magnetisk? Elektronisk?
Intet, sir.
Dette er kaptajn James Kirk fra stjerneskibet Enterprise.
Finderen af dette bedes bringe det til Flådekommandoen.
Jeg er i kamp med en skabning, der kaldes en gorn.
Han er uhyre stærk. Han har modstået angreb, der ville dræbe et menneske.
Heldigvis er han ikke adræt.
Jeg er mest adræt og forhåbentlig klogest.
Metronerne, som sendte os begge hertil...
...sagde, at der på planetens overflade var råmaterialer...
...til at konstruere våben.
Der er meget lidt her. Krat, sten, mineralaflejringer
men ingen våben i konventionel forstand.
Men jeg må finde et.
Med de bare næver har jeg ikke en chance mod gornen.
Lad en kanal være åben for en sikkerheds skyld.
Hvad vil De gøre?
Jeg vil vente, doktor. Jeg kan ikke gøre så meget andet.
- Hvad med kaptajnen? - Jeg ville hjælpe ham, hvis jeg kunne.
- Det kan jeg ikke. - Du taler altid om logik.
Hvad med noget logik nu? Hvor er kaptajnen, mr. Spock?
Han er derude et eller andet sted i 1.000 kubikparsec rum.
Og vi kan slet intet gøre for at hjælpe ham.
En stor aflejring diamanter på overfladen.
Måske det hårdeste materiale, man kender i universet.
Smukt krystalliseret og spidst, men for småt til at bruges som våben.
En ufattelig formue i sten.
Men jeg ville bytte dem alle for en håndfaser eller en solid kølle.
Men metronerne sagde, at der ville være våben... hvis jeg kunne finde dem.
Hvor? Hvilken slags?
Enterprise kalder metronerne. Kom ind.
Vi ønsker at holde et møde hurtigst muligt.
Dette er måske min sidste note. Jeg er fuldstændig udmattet.
Medmindre jeg finder våbnet, metronen omtalte, er det snart ude med mig.
Svovl, diamanter... Stedet er en mineralogs drøm!
Men... der er noget ved svovl...
Noget meget gammelt. Noget...
Hvis bare jeg kunne huske det.
Skibet, vores motorer, vores våben.
Det er ufatteligt, at vi ikke kan bevæge os.
Men det er sket, doktor.
Vi er metronerne. Jeres kaptajn taber kampen.
Vi foreslår, at I forbereder den form for mindehøjtidelighed, I anvender.
Vi tror, I har meget lidt tid tilbage.
Vi beder jer i civilisationens navn! Stands det her!
Jeres voldelige hensigter og handlinger viser, at I ikke er civiliserede.
Vi er dog ikke uden medfølelse.
Det er muligt, at I nærer følelser for jeres kaptajn.
For at I kan forberede jer
vil vi lade jer se og høre, hvad der nu finder sted.
Kunne vi bare kontakte ham.
Ja, hvis bare vi kunne. Har du set stoffet, der dækker den sten?
Ja. Hvis jeg ikke tager fejl, er det kaliumnitrat.
- Og? - Måske ingenting.
Måske alt.
Jordbo!
Kaptajn!
- Hvem er det? Metronerne? - Det er din modstander, jordbo.
Jeg har hørt hvert eneste ord, du har sagt.
- Hvad vil du? - Jeg er træt af jagten.
Vent på mig. Jeg gør det barmhjertigt og hurtigt.
- Ligesom på Cestus 3? - I var ubudne gæster!
I etablerede en forpost i vores territorium.
I slagtede forsvarsløse mennesker.
Vi tilintetgjorde indtrængende, ligesom jeg vil tilintetgøre dig.
Kan det passe? Var Cestus 3 en krænkelse af deres territorium?
Det er muligt. Vi ved meget lidt om den del af galaksen.
- Så kan vi have uret. - Måske.
Dens slags afgøres bedst af diplomater.
Gornerne har måske prøvet at beskytte sig selv.
Fascinerende.
Godt.
Han ved det, doktor. Han har regnet det ud.
- Ja! - Hvad er der, Spock?
En opfindelse, doktor. Først kaliumnitrat
og hvis han nu kan finde noget svovl og noget trækul eller kul...
- Hvad laver han? - Diamanter. Det hårdeste stof.
Hvis der var en kraftkilde, ville de være formidable projektiler.
- Hvilken kilde? - Husk din basale kemi.
- Krudt. - Kaptajn. Lad os være fornuftige.
Du har tabt. Erkend det! Hold op med at løbe!
Kul.
Kan han gøre det?
Hvis han har tid nok, doktor.
Hvis han har tid nok.
Nej, jeg dræber dig ikke.
Måske troede I, at I beskyttede jer selv
da I angreb forposten.
Nej, jeg dræber ham ikke! Hører I?
I må få jeres underholdning et andet sted.
- Er du en metron? - Overrasker min fremtoning dig?
- Du ligner mere en dreng. - Jeg er 1.500 Jordår gammel.
- Du overrasker mig, kaptajn. - Hvordan?
Ved at skåne din hjælpeløse fjende, som ville havde dræbt dig
viste du et barmhjertigt karaktertræk. Det havde vi ikke ventet.
Der er måske håb for din art. Derfor vil I ikke blive tilintetgjort.
Det ville ikke være... civiliseret.
- Hvad skete der med gornen? - Jeg sendte ham tilbage til skibet.
Hvis du ønsker det, kan jeg tilintetgøre ham.
Nej. Det er ikke nødvendigt.
Vi kan tale. Måske nå til enighed.
Glimrende, kaptajn. Der er håb for jer.
Om flere tusinde år
vil dit folk og mit måske mødes og nå til enighed.
I er stadig halvt vilde, men der er håb.
Vi kontakter jer, når vi er parat.
- Kaptajn! Er alt vel? - Jeg ved det ikke.
Jeg ved det ikke. Godt, alle sammen. Tilbage til jeres poster.
Lad os komme væk.
- Kaptajn. - Mr. Sulu?
Det er umuligt, men Sirius er derovre, men den skulle være her.
Og Canopus. Og Archanis.
Vi er... Lige pludselig er vi på den anden side af galaksen
500 parsec fra, hvor vi er... Jeg mener, var. Jeg mener...
Prøv ikke at regne det ud. Sæt bare en kurs mod Cestus 3.
Da De havde affyret den primitive kanon, mistede vi billedet.
- Så I, hvad der skete? - Det meste.
Jeg vil gerne vide, hvad der skete.
Vi er en lovende art af rovdyr at være. Vidste du det?
- Jeg har ofte været i tvivl. - Det er jeg ikke. Ikke mere.
Og om tusind år vil vi måske kunne bevise det.
Pyt med det, mr. Spock. Jeg forstår heller ikke meget af det.
Før os tilbage til, hvor vi burde være. Warpfaktor 1.
- Warpfaktor 1. - Tusind år, kaptajn?
Nå, så har vi da lidt tid.
Oversat af Marie Christensen